Dao De Dzing

Knyga apie Dao ir De, paraðyta Lao Dze

PIRMOJI DALIS

1

Dao, iðreikðtas þodþiais,

nëra amþinasis Dao;

vardas, kuriuo galima pervadinti,

nëra amþinasis vardas;

bevardë

dangaus ir þemës pradþia

ávardinta yra visø daiktø pramotë;

todël:

kas sutramdo aistras,

pamato daiktø paslaptá;

kas aistrø nesuvaldo,

temato daiktø pavirðiø;

abiejø ta pati prigimtis,

tik vardai skirtingi;

abu drauge priklauso gelmei,

kur uþ giliausios gelmës gelmë -

visø paslapèiø vartai.

2

Kai visi suþino, kad groþis graþus,

atsiranda bjaurumas;

kai visi suþino, kad gëris - geras,

atsiranda blogis;

nes:

pilnas ir tuðèias gimdo viens kità,

lengvas ir sunkus sukuria vienas kità,

ilgas ir trumpas sàlygoja vienas kità,

aukðtas ir þemas veikia viens kità,

garsas ir tonas atitinka viens kità,

pirmesnis ir paskesnis eina vienas po kito;

todël iðminèius veikia neveikdamas,

moko be þodþiø,

ir daiktai juda nesustodami;

jis netrukdo jiems vystytis ir jø nesisavina,

jis kuria, bet nieko sau nereikalauja,

daro þygdarbius, bet sau jø nepriskiria,

o kai nieko neima,

tai nieko ir nepraranda.

3

Negarbinkit iðmintingøjø,

ir nebus tarp þmoniø ginèø;

nevertinkit vertingø daiktø,

ir nebus þmonëse vagiø;

nerodykit nieko geistino,

ir þmoniø ðirdyse nebus sumaiðties;

todël iðminèius visus valdo:

iðtuðtina ðirdá,

pripildo pilvà,

sustiprina kaulus,

susilpnina valià;

jis atima ið þmoniø þinias ir troðkimus,

o protingiems neleidþia veikti;

neveikiant nieks nesikeièia.

4

Dao - neiðsemiamas indas,

pirmapradis pagrindas, visø daiktø protëvis,

begaliniai gilus ir vis dëlto visur esantis;

að neþinau, kieno jis kûdikis,

jis buvo dar prieð Di,

dangaus prosená.

5

Dangus ir þemë neskiria gërio,

daiktai jiems tëra ðiaudiniai aukojimo ðunys;

iðminèiai neskiria gërio,

þmonës jiems tëra ðiaudiniai aukojimo ðunys;

erdvë tarp dangaus ir þemës

panaði á kalvio dumples -

tuðèia, taèiau neiðsenkanti,

kuo smarkiau dumpliuoji, tuo daugiau naudos;

þodþiø gausa nuskurdina,

verèiau turëk saikà.

6

Nemirtinga gilioji slënio dvasia;

pavadinsiu jà tamsiom moters ásèiom,

o ðiø tamsiø moters ásèiø vartai

tebus pavadinti visatos ðaknim;

ji persmelkia viskà, ji esti visur

ir veikia be jokiø pastangø.

7

Dangus ir þemë - amþini;

jie amþini,

nes egzistuoja ne dël savæs,

todël amþini;

iðminèius niekada nesiverþia á prieká,

taèiau yra visø prieðakyje;

jis nesaugoja savo gyvybës,

taèiau jo gyvybë bûna iðsaugota,

nes jis nesavanaudiðkai

ágyvendina savo siekius.

8

Aukðèiausias gëris - tarytum vanduo:

jis visiems duodà naudà ir su niekuo nesivaidija,

jis yra ten, kur nieks nenorëtø bûti,

todël prilygsta Dao;

namui reikia kruopðèiai parinkti vietà,

ðirdis turi paþint savo gelmæ,

labdara turi bût kilniadvasë,

þodþiai turi atitikti tiesà,

ðalis turi bût gerai valdoma,

darbà reikia atlikt nagingiausiai,

prekybai reikia parinkti tinkamiausià laikà;

kas su niekuo nesivaidija tarytum vanduo,

tas nepatiria jokiø kanèiø.

9

Verèiau nepripildyti,

negu perpildyti

aðmenys, nuolat galandamos,

neilgai tebus aðtrios;

meniø, pilnø nefrito ir aukso,

neapsaugosi nuo plëðikø;

prabanga ir garbë, pasineðusios á puikybæ,

uþsitrauks praþûtá;

pasiðalink nuveikæs darbà -

toks yra dangiðkasis Dao.

10

Kad siela bûtø rami,

reikia laikytis vienovës ir bût neveikliu;

kad taptum panaðus á kûdiká,

reikia dvasios lengvumo ir alsavime sutelktos gyvybinës jëgos;

norint áveikt netyrumà,

reikia tauriu þvilgsniu þiûrëti á gelmæ;

norint mylëti þmones ir valdyti ðalá,

nereikia didelës iðminties;

kad atsidarytø ir vël uþsivertø dangaus vartai,

reikia moterystës;

tiesai, kuri viskà áveikia ,

nereikalingas veiklumas;

iðminèius niekam netrukdo plëtotis, jis tik auklëja,

jis kuria daiktus, bet jø nesisavina,

veikia, bet nieko sau nereikalauja,

jis saugoja, bet nevaldo;

tai vadinama Ziuen de - giliausiuoju De.

11

Stebulë sujungia trisdeðimt stipinø,

tuðtumoj tarp jø

glûdi rato nauda;

ið molio nuþiedþiamas puodas,

jo ertmëj slypi

puodo nauda;

sienose iðkertami langai ir durys,

tos kiaurymës -

tai namo nauda;

ðitaip esamas duoda pelnà,

o nesamas - naudà.

12

Spalvø gausa apakina,

garsø perteklius apkurtina,

smaguriavimas gadina skoná,

medþioklë ir pjudymas jaudina ðirdá,

brangûs daiktai skatina nusikaltimus;

todël iðminèius rûpinasi pilvu, o ne akimis,

pirmenybæ teikia pirmajam, o ne pastarosioms.

13

Malonæ ir nemalonæ pagimdo baimë,

savæs iðaukðtinimas tolygus didþiulei nelaimei;

kodël að sakau: malonæ ir nemalonæ pagimdo baimë ?

malonë skiriama þemiau stovintiems,

jie su baime jà ir praranda;

todël ir sakau: malonæ ir nemalonæ -

abi jas pagimdo baimë;

o kodël að sakau: savæs iðaukðtinimas tolygus didþiulei nelaimei ?

nelaimë mane uþklumpa,

nes að vertinu savàjá "að";

jei nevertinèiau savojo "að",

nelaimë manæs neiðtiktø;

kas pasaulá brangina kaip patá save,

tam galima patikëti pasaulá;

kas mylëdamas save tapatina su pasauliu,

tam galima patikëti pasaulá.

14

Akis jo nemato, ir jûs já vadinat nematomu;

ausis jo negirdi, ir jûs já vadinat negirdimu;

ranka jo nepastveria, ir jûs já vadinat nepagaunamu;

jis trejopai nesuvokiamas protu,

nes yra susiliejusi vienuma;

virðus jo neapðviestas,

apaèia neuþtamsinta;

jis be galo tàsus, jis bevardis,

jis gráþta atgal á nebûtá (nedaiktiðkumà);

að já vadinu beformiu pavidalu,

nebûties daiktu (nedaiktiðku);

jis neaiðkus, miglotas,

sutinku já ir nematau jo veido,

seku jam ið paskos ir nematau jo nugaros;

laikykitës senoliø Dao,

juo vadovaukitës dabartinëje bûtyje -

ir paþinsite pradþiø pradþià;

tai vadinu Dao pëdsaku.

15

Tikrieji senovës iðminèiai

buvo subtilios dvasios ir þinojo paslaptá -

slëpiningà, nesuvokiamai gilià;

mums jie - nesuprantami;

todël pamëginsiu vaizdþiai juos apraðyti:

jie buvo neryþtingi, tartum bristø þiemà per upæ,

baugðtûs, tarsi kaimynø iðgàsdinti,

orûs, kaip dera sveèiui,

atsargûs, lyg eitø per tirpstantá ledà,

nerangûs kaip netaðyta pliauska,

neaprëpiami tartum slëniai,

nepermatomi lyg drumstas vanduo;

ramybës bûsenoj jie drumstà pamaþu padarydavo skaidriu,

ásisiûbavusá - sustabdydavo ir priversdavo augti;

kas laikosi Dao, tam nereikia pertekliaus,

kas netrokðta pertekliaus,

tas gali gyvent, nieko naujo nekurdamas.

16

Pasieksiu tuðtumos virðûnæ,

iðsaugosiu visiðkà rimtá,

ir visi daiktai savaime klestës,

o að galësiu áþvelgt, kaip jie gráþta atgal

ið visø daiktø ávairovës;

kiekvienas sugráð prie savo ðaknø,

gráþimas prie ðaknø vadinasi ramybë,

tai tolygu gráþimui prie esmës;

gráþimas prie esmës reiðkia amþinàjá patvarumà (pastovumà),

amþinojo patvarumo paþinimas reiðkia aiðkumà;

kas nesuvokia amþinojo patvarumo, aklai daro blogá;

kas suvokia amþinàjá patvarumà - viskà aprëpia;

kas viskà aprëpia, tas visiems priklauso;

kas visiems priklauso - tas yra karalius;

karalius prilygsta dangui,

dangus prilygsta Dao,

Dao prilygsta amþinybei;

kas seka Dao -

tas neria á gelmæ be jokiø pavojø.

17

Ið pradþiø paprasti þmonës beveik nejuto esant valdovø,

paskui aplink juos susibûrë ir pradëjo ðlovinti,

po to ëmë jø bijoti,

o vëliau - niekinti;

kai nëra pasitikëjimo,

prabyla átarumas;

tikrieji valdovai nevertina þodþiø,

vertæ teturi jø þygiai;

þmonës mano, kad jie savaime nuveikti.

18

Iðgyvendinus didájá Dao,

atsirado gëris ir teisingumas,

iðlindo gudrybë,

pasirodë didþioji veidmainystë,

iðiro gentis -

atsirado ðeima,

suirutës suþlugdë valstybæ -

atsirado iðtikimas ministras.

19

Panaikinkit ðventenybæ, pasmerkit gudrumà,

ir þmonës ðimteriopai laimës;

panaikinkit gërá, pasmerkit teisingumà,

ir þmonës vël mylës vienas kità;

paðalinkit apsukrumà, pasmerkit pelno troðkimà,

ir nebus nei vagiø, nei plëðikø;

visi ðie dalykai - niekam tikusi puoðmena;

todël mokykit þmones

paprastumo ir kuklumo,

maþai norëti ir nedaug trokðti.

20

Atsiribok nuo iðmokto - ir bûsi be rûpesèiø;

koks menkas tarpelis skiria pataikavimà nuo veidmainystës !

koks didelis skirtumas tarp gërio ir blogio !

bijokis, ko visi bijo;

o, koks beribis ðio pasaulio chaosas;

minia stumdos ir skuba,

lyg eitø iðkilmiø puoton,

lyg trauktø á pavasario ðventæ;

að ilsiuosi ramus ir savy susitelkæs

tarytum vaikas, neatpratæs nuo motinos krûties,

esu benamis, neþinau, kur eiti;

visi turi daugiau, negu reikia,

tik að vienas eikvoju, kà turiu;

mano ðirdis - kvailio ðirdis,

paika ir bejausmë;

miniai patinka blizgesys,

að mëgstu tamsà;

miniai patinka ávairovë,

að mëgstu vienodumà;

esu neramus tarsi jûra,

betikslis kaip vëjas;

visi veikia, kad bûtø naudingi,

tik að uþsispyræs tarytum kvailys,

tik að kitoks nei visi,

tik að vertinu savo motinos pienà.

21

Mainos didysis De -

jis visada seka Dao;

Dao kaip daiktas -

neaiðkus ir miglotas;

o miglotas ! o neaiðkus !

jame glûdi forma;

o miglotas ! o neaiðkus !

jame glûdi daikto esmë;

o tamsi, o juoda gelmë gilybë !

jame glûdi sëklos jëga,

jame glûdi tikrumas;

nuo pradþiø pradþios ligi dabar

neiðnykæs jo vardas,

jis padeda paþinti daiktø pradþià;

kaip að suvokiu pirmykðtæ jø formà ?

tik per já.

22

Netobulas taps tobulu,

kreivas - tiesiu,

tuðèias - pilnu,

senas - nauju,

ið nedaug pasidarys daug,

daugybë sukelia painiavà;

todël iðminèius laikosi vienumo

ir tampa kitiems pavyzdþiu;

jis nepasirodo,

taèiau yra matomas;

jis nenori likti teisiu,

taèiau jo teisumas akivaizdus;

jis nesididþiuoja nuopelnais,

taèiau yra nusipelnæs;

jis neiðskiria savæs ið kitø,

taèiau savaime turi pirmenybæ;

kas su niekuo nesiginèija,

tas yra neginèijamas nugalëtojas;

senovëj þmonës sakydavo:

netobulas taps tobulu,

tai ne tuðèios ðnekos,

kas ið tikrøjø taps tobulu,

tam visa paklus.

23

Negirdima gamtos kalba;

gûsiuotas vëjas nepuèia visà rytà,

smarkus lietus nepliaupia iðtisà dienà;

kas sukelia vëjà ir lietø ?

dangus ir þemë;

net dangus ir þemë nieko pastovaus nesukuria,

o þmogus - tuo labiau;

taèiau tas, kuris seka Dao,

susijungia su Dao,

kas seka De,

susijungia su De,

kas jø netenka,

susijungia su savo netektim;

kas susijungia su Dao,

tà mielai priima Dao,

kas susijungia su De,

tà mielai priima De,

kas susijungia su savo netektim,

tà pasiglemþia netektis;

kai trûksta pasitikëjimo -

prabyla átarumas.

24

Kas stovi ant pirðtø galø, neilgai iðstovës;

kas þengia dideliais þingsniais, toli nenueis;

kas mëgsta pasirodyti, to nepastebi;

kas laiko save teisiu, to negirdi;

kas giriasi nuopelnais, nieko vertingo nesukuria;

kas aukðtina pats save, praranda pirmenybæ;

remiantis Dao, visa tai reiðkia:

ryti, o ne valgyti, stypèioti, o ne vaikðèioti;

tokiais bjaurisi visos bûtybës;

kas laikosi Dao -

niekada ðitaip nepasielgs.

25

Yra esybë, atsiradusi ið chaoso,

gimus anksèiau uþ dangø ir þemæ -

vienumoj tyli, bekraðtë,

susitelkusi savyje, nekintanti;

ji sukasi ratu ir nepavargsta,

jà galima pavadinti visatos pramote;

að neþinau jos vardo,

vadinu jà Dao;

norëdamas jà apibûdinti,

vadinu didele;

jeigu ji didelë - tai turi pradþià,

jeigu turi pradþià - tai yra tolima;

tolima , bet gráþtanti atgalios;

ðtai todël Dao - didingas,

dangus - didingas,

þemë - didinga,

ir karalius - didingas;

pasaulyje yra keturi didingieji,

vienas jø - valdovas;

þmogus paklûsta þemei,

þemë paklûsta dangui,

dangus paklûsta Dao,

Dao - paèiam sau.

26

Sunkus yra lengvo ðaknis,

ramybë - susijaudinimo valdovë;

todël iðminèius neiðklysta ið savo kelio

ir niekada nevengia sunkumø,

o jei sulaukia pagarbos ir ðlovës,

lieka abejingas;

kaip gali galingas valdovas

lengvabûdiðkai þiûrët á pasaulá ?

lengvabûdþiui iðslys ið po kojø þemë,

susijaudinæs praras valdþià.

27

Puikiai eina, kas nepalieka pëdø;

gerai kalba, kas kalba be klaidø;

gerai skaièiuoja, kas skaièiuoja be pagaliukø;

gerai rakina, kas be spynos neatidaromai uþrakina;

gerai riða, kas be virvës neatriðamai suriða;

iðminèius sumaniai saugoja þmones -

kiekvienà pastebi;

sumaniai saugoja daiktus -

kiekvienà pastebi;

að tai vadinu ðviesos paþinimu;

nes dorasis yra nedorëliui mokytojas,

nedorëlis dorajam - mokinys;

kas nevertina savo mokytojo,

kas nemyli savo mokinio,

tas pasiklysta, kad ir koks protingas bûtø;

að tai vadinu esme.

28

Vyriðka iðmintis,

moteriðkas atsargumas -

ðitaip tampama pasaulio upe;

kas tampa pasaulio upe,

tas De niekada neapleidþia

ir sugráþta atgal á kûdikystæ;

kas suvokia ðviesà,

tas saugoja tamsà -

ðitaip tampama pasaulio matu;

kas tampa pasaulio matu,

tas niekada nenukrypsta nuo De

ir gráþta atgal á pirmapradë pavidalà;

paðlovinta iðmintis,

neiðgarsintas atsargumas -

ðitaip tampama pasaulio matu;

kas tampa pasaulio matu,

tas niekada nenukrypsta nuo De

ir gráþta atgal á pirmapradá pavidalà;

paðlovinta iðmintis,

neiðgarsintas atsargumas -

ðitaip tampama pasaulio slëniu;

kas tampa pasaulio slëniu,

tas visada sklidinas De

ir sugráþta atgal á pirmykðtæ prigimtá;

kai suardoma pirmykðtë prigimtis,

ji tampa árankiu;

jeigu já naudoja iðminèius,

jis tarnauja valstybei -

ir didþioji tvarka niekada neþlunga.

29

Kas trokðta

jëga uþvaldyti karalystæ,

sakau jums, beprasmës jo pastangos !

karalystë - kaip aukø indas:

jis nelieèiamas,

kas já palieèia - sudauþo,

kas paèiumpa - praranda;

daiktø yra visokiø:

vieni eina, kiti seka ið paskos,

vieni dvelkia, kiti puèia,

vieni sutvirtëja, kiti subliûkðta,

vieni kuria, kiti griauna;

todël iðminèius atsisako gausos,

apstumo,

pertekliaus.

30

Kas tarnauja valdovui tarnaudamas Dao,

tas be ginklo priverèia paklust karalystæ,

nes ginklai gali atsisukt prieð smogëjà;

kur gyvena kareiviø,

ten veði erðkëèiø brûzgynai;

paskui dideles armijas

slenka badmeèiai;

pasiekei pergalæ ir sustok,

nedrásk bûti tironu;

laimëjai ir neiðpuik,

laimëjai ir nesigirk,

laimëjai ir nesididþiuok pergale;

tapai nugalëtoju, nes buvai priverstas,

nugalëjai ne tam, kad kitus pavergtum;

kas piktnaudþiauja jëga - þlunga,

vadinasi, nusiþengia Dao;

kas jam nusiþengia - anksti mirðta.

31

Baisus árankis ginklai;

kuo geresni, tuo baisesni;

jie atneða nelaimes, todël visi jø nekenèia;

kas tarnauja Dao, niekada jø negarbina;

taikos metu kilnusis pasiðvenèia kilniam darbui,

o jei griebiasi ginklo,

moka já vertinti;

baisus árankis ginklai,

tai ne kilniojo árankis,

tik priverstas jis griebiasi ginklo,

labiausiai vertina abejingà ramybæ;

jeigu laimi, pergalë jo nedþiugina;

kas dþiaugiasi pergale,

tà uþvaldæs noras þudyti,

o kà uþvaldæs noras þudyti,

tas niekada neprimes savo valios pasauliui;

tik taikus darbas atneða laimæ,

karo amatas neða nelaimes;

jeigu kairëje atsistoja sparninis,

deðinëje - stiprus karvedys,

ruoðkitës ðermenims;

gedulu, raudomis paminëkit

nukautus pulkus,

per ðermenis ðvæskite pergalæ !

32

Dao yra amþinas ir bevardis,

dorybë atrodo menka,

taèiau niekas pasaulyje neástengia

jos pavergti;

jei valdovai ir diduomenë bent kiek laikytøs doros,

á juos bematant suplûstø daiktø ávairovë,

laimingai susijungtø dangus su þeme

ir atsiøstø palaimingàjà rasà,

ir þmoniø giminë be prievartos gráþtø lygybën;

kai imta vardais atskirti daiktus,

vardai ásigalëjo;

taèiau yra þmoniø, kurie moka juos tramdyti,

kas moka juos tramdyti, iðvengia pavojø;

pasaulyje esantis Dao prilygsta jûrai,

á kurià suteka visos upës.

33

Kas paþásta kitus - protingas,

kas paþásta save - iðmintingas,

kas nugali kitus - galingas,

kas nugali save - neáveikiamas,

kas turi saikà - turtingas,

kas atkakliai veikia - stipriavalis,

kas nepraranda savo esmës - ilgaamþis,

kas miræs neuþmirðtamas - nemirtingas.

34

Dao viskà uþtvindo,

sklinda á visas puses;

Dao pagimdo visus daiktus,

ir jie klusniai auga;

jis daro savo darbà, bet nenori nei vardo, nei turto;

jis rengia ir maitina visus daiktus,

bet nenori bût jø valdovu;

sau jis niekada nieko netrokðta,

todël já galima pavadinti maþu;

pas já sugráþta visi daiktai,

taèiau jis niekada nenori bûti jø valdovu,

todël já galima pavadinti dideliu;

jis niekada nematavo savo didumo;

dël to ir yra didelis.

35

Kas seka didþiuoju Dao,

prie to plûsta visos bûtybës,

verþte prie jo verþiasi, bet þalos nepatiria,

o suranda ramybæ ir taikà;

stabteli pakeleivis, suviliotas skambios dainos

ir gardaus valgio kvapsnio;

taèiau Dao neturi skonio;

akys þiûri á já ir nieko nemato,

ausys klausosi jo ir nieko negirdi;

kas veikia pagal já - tam niekas nekliudo.

36

Kà nori susiaurinti,

turi praplësti;

kà nori susilpninti,

turi sustiprinti;

kà nori numesti,

turi pakelti;

kai nori imti,

turi duoti;

tai vadinu nesuvokiamo suvokimu;

minkðtas nugali kietà,

þuvis nepalieka gelmiø;

þmonëms negalima rodyt aðtriø valstybës ginklø.

37

Dao nieko neveikia, taèiau viskà padaro;

jei karaliai ir diduomenë mokëtø já saugoti,

visos bûtybës pasikeistø,

pasikeistø ir vystytøsi;

að jas valdyèiau dora, kuriai nereikia vardo;

dorai vardo nereikia;

atsisakiusios norø,

jos patirtø ramybæ,

ir pasaulyje savaime atsirastø tvarka.

ANTROJI DALIS

38

Aukðèiausias De nieko neþino apie De,

todël De iðlieka;

þemiausias De nori iðsaugoti savàjá De,

todël savàjá De praranda;

aukðèiausias De yra neveiklus,

todël jis nieko neveikia;

þemiausias De yra veiklus,

todël jis turi kà veikti;

aukðèiausias gëris yra veiklus,

todël jis nieko nedaro;

aukðèiausias padorumas yra veiklus,

todël jis turi kà veikti;

sukurtos didingos apeigos

nesusilaukia atgarsio,

jei liepiama prievarta jø laikytis;

ðitaip buvo prarastas Dao,

po jo atsirado De;

paskui buvo prarastas De,

po jo atsirado gëris;

paskui buvo prarastas gëris,

po jo atsirado padorumas;

vëliau buvo prarastas padorumas,

tada atsirado apeigos;

apeigos praþudë iðtikimybæ ir pasitikëjimà,

ir galvà pakëlë nesantaika;

gudruoliai - tai tuðèiaþiedis Dao

ir visø apgauliø pradþia;

todël didis þmogus siekia tapsmo,

o ne praþûties,

jis skina vaisiø, o ne tuðèià þiedà -

atmeta pastaràjá ir pasirenka pirmàjá.

39

Senø senovëje buvo vienovë:

dangus nusigiedrijo,

þemë aprimo,

dvasios ágavo kerëjimo galià,

slëniai suþaliavo,

atsirado bûtybiø gaji ávairovë,

karaliai ir diduomenë tapo pasaulio matu -

visà tai sukûrë vienovë;

jei dangus apsiniaukæs, jis gali pratrûkti;

jei þemë nerami, ji gali ádubti;

jei dvasios netenka kerëjimo galios - nusilpsta;

jei slëniai neturi þalumos - iðdþiûsta;

jei bûtybiø ávairovei trûksta gyvasties, ji gali iðnykti;

jei karaliai ir kunigaikðèiai nepaiso kilniø idealø - þlunga;

prastuoliai yra kilmingøjø ðaknis,

þemas yra aukðto pagrindas;

todël net karaliai ir kunigaikðèiai save vadina

"naðlaièiais", "naðliais", "prastuoliais";

kà tai reiðkia ? tai reiðkia,

kad prastuoliai yra kilmingøjø ðaknis !

iðardþius ratus - veþimo nelieka;

atsisakykit skimbèiojanèio nefrito,

bûkit paprasti tarsi akmenys.

40

Dao judëjimas yra gráþimas,

Dao ypatybë - silpnumas;

ið esamo atsirado visi pasaulio daiktai,

o esamas gimë ið nesamo.

41

Iðmintingas þmogus, iðgirdæs apie Dao,

nedvejodamas seka juo;

vidutinybë, iðgirdusi apie Dao,

dvejodama seka juo ir praranda;

neiðmanëlis, iðgirdæs apie Dao,

iðjuokia já,

bet Dao nebûtø Dao,

jei neiðmanëlis jo neiðjuoktø !

todël sakoma:

kas supranta Dao, atrodo neprotingas;

kas skverbias á Dao, atrodo traukias atgal;

kas prilygsta Dao, atrodo klystantis;

aukðèiausias De - tarsi giliausias slënis;

skaisèiausias tyrumas - tartum dëmë;

plaèiausias De atrodo labiausiai ribotas;

stipriausias De atrodo silpniausias;

pilniausias De atrodo tuðèiausias;

didþiulis kvadratas atrodo bekampis;

didelis indas ilgai daromas;

stiprus garsas vos girdimas;

milþiniðkas pavidalas atrodo beformis;

Dao - bevardis ir slëpiningas,

taèiau daiktam jis suteikia viskà

ir juos tobulina.

42

Dao pagimdë vienà,

vienas pagimdë du,

du pagimdë tris,

ið trijø atsirado gausybë,

daugybë bûtybiø;

jas laiko In, jas gaubia Jan,

o vienija - visa apimantis Èi;

þmonës nekenèia

naðlaièiø, naðliø ir prastuoliø,

ir vis dëlto kunigaikðèiai vadina save

"naðlaièiais", "naðliais" ir "prastuoliais";

bûtybëms bûdinga viena:

kai jø sumaþëja, jos ima daugintis,

kai prisiveisia - vël sumaþëja (pradeda nykti);

ko mokë kiti,

mokau ir að:

tironas mirðta

þiauria mirtim -

todël ir tironas

man yra mokytojas.

43

Kieèiausià pasaulyje

nugali lanksèiausias,

pro neprasiskverbiamà

prasiskverbia beformis;

todël að þinau:

kai neveikiama prieð gamtà,

visos bûtybës klesti;

taèiau ðiame pasaulyje

labai retai sutinkamas

mokymas be þodþiø -

neveik prieð gamtà.

44

Kas artimesnis - ðlovë ar gyvenimas ?

kas brangesnis - gyvenimas ar turtas ?

kas labiau slegia - pelnas ar netekimas ?

taip jau bûna:

kas daug nori, daug iðleidþia,

dideli turtai - tuðti aruodai;

kuklaus nieks nepaþemins,

kas þino saikà, tam pavojus negresia, -

ðitaip galima tapti amþinu.

45

Tobulybë tolygi netobulybei,

ji begalinë;

didþioji pilnybë panaði á tuðtumà,

ji neiðsenkanti;

tiesiausias tolygus kreivam,

sumaniausias - kvailiui,

iðkalbingiausias - nebyliui;

judëjimas nugali ðaltá,

ramybë nugali karðtá,

rimtis gràþina pasauliui

reikiamà tvarkà.

46

Kai pasaulyje vieðpatauja Dao,

arkliai á laukus veþa mëðlà;

kai pasaulyje trûksta Dao,

koviniai arkliai ganosi pievoj;

nëra didesnës nelaimës kaip norai,

nëra baisesnës bëdos kaip besotystë,

nëra didesnës klaidos kaip turto troðkimas;

kas tenkinasi maþu -

tam visko pakanka.

47

Neiðeidamas ið namø

iðminèius þino viskà,

neþiûrëdamas pro langà

regi dangaus Dao;

kuo toliau eini,

tuo maþiau þinai;

todël iðminèius niekur neina -

ir vis dëlto þino,

nieko nemato -

ir vis dëlto gali pasakyti daiktø vardus,

neveikia -

ir vis dëlto kuria.

48

Kas atsidëjæs mokosi, tas kasdien laimi;

kas pasiðventæs Dao, tas kasdien praranda,

prarasdamas ir uþmirðdamas

pamaþu pasiekia neveikos bûsenà;

viskas padaroma,

kai nedaroma nieko nereikalinga;

tikràjà ðalies valdþià

visada paimdavo neveiklieji;

kas daro þygdarbius -

nesugeba uþgrobti kraðto.

49

Iðminèiaus ðirdis ne visada tokia pati:

jo ðirdá sudaro þmoniø ðirdys,

garus jis vadina gerais,

taèiau gerais vadina ir negerus,

nes visø bûtybiø De - geras;

teisius jis vadina teisiais,

taèiau teisiais vadina ir neteisius,

nes visø bûtybiø De - teisus;

iðminèius siekia, kad jo ðalyje

visas ðirdis jungtø dora,

tada þmonëms vël sugráþtø rega ir klausa,

ir jis paverstø juos vaikais.

50

Gyvenimas ir mirtis lydi kiekvienà bûtybæ;

trims bûtybëms ið deðimties skirta gyventi,

trims bûtybëms ið deðimties skirta numirti,

taèiau tarp þmoniø

trys ið deðimties

patys verþias á mirtá;

kodël ?

nes jie per daug (gyvenime) daro;

girdëjau, kad tie,

kas moka saugoti savo gyvybæ,

keliauja per kraðtà nebijodami raganosio ir tigro;

jie be ginklo prasiskverbia pro ginkluotus pulkus,

jø nepersmeigia raganosis savo ragu,

tigras nesuleidþia á juos nagø,

kardas negali ásiskverbt á jø kûnà;

kodël ?

nes jie nepaiso mirtis.

51

Dao pagimdo daiktus,

De juos maitina,

daiktø pasaulis - formuoja,

energija - uþbaigia;

todël nëra daikto,

kuris negerbtø Dao ir nevertintø De;

Dao ðlovinamas,

De saugomas,

nes jie niekada nenaudoja prievartos,

o leidþia daiktams vystytis taip,

kaip jiems dera;

Dao pagimdo,

De - maitina,

augina,

leidþia klestët,

nokina

ir uþbaigia;

(iðminèius) leidþia jiems augti, bet jø nesisavina;

kuria, bet sau nieko nereikalauja;

saugoja, bet nevaldo;

tai vadinama Ziuen De - giliausiuoju De.

52

Visatos pradþia

pavadinta visatos pramote;

kas suvokia pramotæ,

tas paþásta ir jos vaikus;

kas paþásta jos vaikus,

tas sugráþta pas pramotæ;

kas tvirtai jos laikosi,

tas nesuþeidþiamas lig mirties;

kas sutramdo savo aistras,

uþsklendþia iðorës vartus -

to neslëgs jokia naðta lig mirties;

kas aistroms duoda valià,

atsidedi iðorës daiktams -

tas beviltiðkai leidþia dienas lig mirties;

uþuomazgos paþinimà vadinu aiðkumu,

silpnumo iðsaugojimà vadinu stiprybe;

kas su savo ðviesa sugráþta á ðviesà -

tas niekada nepatirs kanèiø;

tai vadinu amþinøjø vertybiø paisymu.

53

Kas ávaldo aukðèiausiàjà iðmintá,

tas eina plaèiuoju Dao keliu

ir baugðèiai vengia ðunkeliø;

tiesus ir lygus didysis Dao kelias,

taèiau þmonës mëgsta takus;

jei kunigaikðèiø rûmai puoðnûs,

tai aplinkiniai laukai - piktþolëti

ir javø klëtys tuðèios;

kilmingieji dëvi blizganèius margus rûbus,

neðiojasi aðtriai iðgalàstus kardus,

jie pertekæ valgiø ir gërimø,

jiems atgrásæ geriausi dalykai,

nuo pertekliaus jie neþino,

kur dët brangenybes ir turtà;

að visa tai vadinu "apgailëtina plëðikø puikybe" -

jø veikla nesusijus su Dao!

54

Tvirtai pastatyto nesugriausi,

stipriai paremto nenuversi -

sûnûs ir anûkai visada tai atmins;

tobulink Dao savyje,

ir De taps tikru;

tobulink Dao ðeimoje,

ir De pagausës;

tobulink Dao kaime,

ir De paplis;

tobulink Dao ðalyje,

ir De atneð vaisiø;

tobulink Dao pasaulyje,

ir De bus visur;

pagal save spræsk apie kitus,

pagal namiðkius spræsk apie ðeimà,

pagal kaimieèius spræsk apie kaimà,

pagal gyventojus - apie ðalá,

pagal pasaulio sutvërimus - apie pasaulá;

ið kur að þinau, kad pasaulis toks ?

dëka Dao, kuris yra manyje.

55

Kas iðsaugoja tobulà De,

tas panaðus á kûdiká:

jo negelia nuodingi vabzdþiai,

neuþpuola þvërys,

nekapoja paukðèiai plëðrûnai;

kûdikio kaulai silpni,

sausgyslës trapios,

bet jis stipriai sugniauþia;

jis nieko neþino apie lyèiø poravimàsi,

bet standëti linkus jo varpa

ir nevarþoma gyvybinë jo sëklos jëga;

jis rëkia nuo ryto iki vakaro -

ir neuþkimsta;

jo vidinë darna nesutrikusi;

kas suvokia gausybës darnà,

tas suvokia amþinybæ,

atranda ðviesà;

nelaimë iðtinka tà, kurs gyvastá skatina smurtu, -

tokià dvasià vadinu ne galinga, o smurtine,

nes ji prievartauja gyvybines jëgas;

kas piktnaudþiauja jëga - þlunga,

vadinasi, nusiþengia Dao;

kas jam nusiþengia - anksti mirðta.

56

Kas þino - nekalba,

kas kalba - neþino;

sutramdykit jusles,

uþðaukit vartus,

gruoblëtà iðlyginkit,

suraizgytà iðpainiokit,

sumaþinkit blizgesá,

pasijuskit dulkëm, -

tai vadinu giliausiø giliausia vienove;

su ja negalima susigiminiuoti,

nuo jos negalima atsiriboti,

ji neduoda pelno,

neatneða nuostoliø,

jos negalima iðaukðtinti,

negalima ir paþeminti -

tai kilniausia pasaulyje.

57

Ðalis valdoma teisingumu ir saiku,

karas vykdomas klasta,

taèiau ðalis nugalima be kovos;

ið kur að þinau, kad pasaulis toks ?

ðtai ið kur:

kuo daugiau draudimø,

tuo vargingesni þmonës;

kuo daugiau aðtriø ginklø,

tuo didesnë valstybëj nesantaika;

kuo nagingesni þmonës,

tuo gausiau neáprastø prekiø;

kuo daugiau ástatymø,

tuo daugiau vagiø ir plëðikø;

todël iðminèius sako:

að nieko neveikiu, ir þmonës savaime pasikeièia;

að esu ramus, ir þmonës þino saikà;

að esu pasyvus, ir þmonës kuria gerovæ;

að neturiu troðkimø, ir þmonës tampa dorais.

58

Kai vyriausybë nerangi,

þmonës patiklûs;

kai vyriausybë áþvalgi,

þmonës klastingi;

nelaimë remiasi laime,

laimë slypi nelaimëje;

kas þino jø ribà ?

kur tasai matas ?

nuosaikus tampa besaikiu,

geras - blogu;

nuo senø laikø þmonës klysta,

todël iðminèius yra pavyzdys,

bet jis nieko nesistengia paveikti,

gyvena dorà gyvenimà

ir savo dorumu nieko neuþgauna,

eina tiesiu keliu

ir niekam nenori jo primesti;

jis spindi savo ðviesa,

bet negeidþia blizgëti.

59

Jei nori valdyti ðalá ir tarnauti dangui,

turëk saikà;

kas moka susilaikyti,

tas anksti paklûsta Dao;

kuo anksèiau jam paklûsta,

tuo labiau praturtina savàjá De;

kieno tobulas De,

nieks negali prieð toká atsilaikyti;

jo jëga begalinë kaip Dao,

bet niekas jos neregi;

jis subrendæs valdyti ðalá,

jis tikras motinos sûnus -

tikras þmoniø valdovas;

jis ilgaamþis,

nes giliai áleidæs ðaknis,

tvirtai atsirëmæs Dao,

kurio gyvenimas - amþinas.

60

Didelës valstybës valdymas

panaðus á smulkiø þuveliø kepimà;

kai ðalis valdoma, remiantis Dao,

mirusiøjø dvasios nebedaro stebuklø,

taèiau burtø galios jos nepraranda,

jø kerai nesutrikdo þmoniø;

þmoniø netrikdo ne tik jø kerai,

bet ir iðminèius;

jø De niekam nedaro þalos

ir drauge sugráþta atgal á Dao.

61

Didelë valstybë - tai upës þiotys:

á jas viskas suteka

jose ákûnytas pasaulio moteriðkumas;

moteriðkas pradas savo ramybe visada nugali vyriðkà,

ramybë moteriðkà pradà padaro þemesniu uþ vyriðkà;

didelë valstybë nusileidþia maþai,

kad jà priimtø;

maþa valstybë nusileidþia didelei,

kad didþioji priimtø;

viena nusileidþia, kad jà priimtø,

kita - kad bûtø priimta;

didelë valstybë tenori padëti iðmaitinti maþosios tautà,

maþoji valstybë tenori jai tarnauti;

ðitaip kiekviena gauna, ko nori;

didelëms valstybëms derëtø

nusileisti.

62

Dao - visø daiktø saugotojas,

jis - lobis geriems,

prieglobstis blogiems;

graþiom kalbom galima ðá tà iðsiderëti,

oriu elgesiu galima kai kà pavergti;

kodël blogieji

atmeta Dao ?

kai sostan atsisëda karalius

ir paskiriami trys ministrai,

neatneðkit jiems brangiø nefrito skeptrø,

tegul jie duoda priesaikà Dao;

kodël senovëj taip vertino Dao ?

nes visi gaudavo, ko norëdavo,

nusikaltëlis galëjo iðvengti bausmës;

todël pasaulis vertino Dao.

63

Veik - bet nepakenk gamtai,

daryk - bet ne dël darymo,

skanauk - bet ne tam, kad pajustum skoná;

didelis uþauga ið menko, ið nedaug pasidaro daug;

uþ blogá atsilygink gerumu,

rûpinkis sunkiu, kol jis dar lengvas,

o dideliu - kol maþas,

nes sunkûs pasaulio dalykai atsiranda ið lengvø,

o dideli - ið maþø;

iðminèius niekada nesiekia didelio,

todël sukuria dideliø dalykø;

kas lengvai paþada,

retai teiðtesi savo þodá;

kas pernelyg lengvabûdis,

tam reikia áveikt daug sunkumø,

iðminèius nevengia sunkumø,

jis nëra lengvabûdis,

todël jam nieko nëra sunkaus.

64

Ramø lengva laikyti,

dygstantá lengva nukreipti,

trapø lengva dalyti,

smulkø lengva paskleisti;

veik, kol ámanoma,

nukreipk, ko nesusipynë;

vos apglëbiamas medis

uþauga ið rykðtës;

devynaukðtis bokðtas

prasideda nuo molio krûvos;

tûkstantmylë kelionë - nuo pirmo þingsnio;

kas veikia - gadina,

kas laiko - praranda,

todël iðminèius nieko neveikia ir nieko nesugadina,

nieko nelaiko ir nieko nepraranda;

kai þmonës veikia,

jie daþnai viskà meta prieð pat darbo galà;

kas darbo galà apmàsto kaip jo pradþià,

tas nieko nesugadins;

iðminèius nenori norimo,

nevertina retø turtø,

mokosi ið nemokyto,

eina tuo keliu, kuriuo þmonës praëjo;

jis gràþina daiktams jø prigimtá

ir nedrásta veikti prieð gamtà.

65

Senieji iðminèiai, tarnaudami Dao,

þmones ne prusino,

o kvailino, pasitelkæ Dao;

kai liaudis daug þino,

jà sunku valdyti;

kas valdo skleisdamas þinias,

tas apiplëðia savo ðalá;

kas valdo neskleisdamas þiniø,

tas atneða savo ðaliai laimæ;

du mokymai - du pavyzdþiai;

kas iðtikimai jø laikosi,

tas suvokia Ziuen De - gilø ir tolimà;

taèiau didþioji gerovë pasiekiama tada,

kai gráþtama prie daiktø esmës.

66

Upës ir jûros vieðpatauja virð lygumø,

nes teka þemyn;

bûdamos þemesnës uþ lygumas,

jos didingai virð jø pakyla;

jei iðminèius nori pakilt virð þmoniø,

jis turi visiems nusiþeminti;

jei nori stovët þmoniø priekyje,

turi atsistot jø gale;

iðminèius stovi virð þmoniø,

bet nëra jiems naðta;

iðminèius stovi þmoniø priekyje,

bet þalos jiems nedaro;

þmonës dþiaugsmingai já aukðtina,

ir niekas neniurzga;

jis tampa neginèytinu nugalëtoju,

nes su niekuo nesiginèija.

67

Visi þmonës sako, kad mano Dao

didþiulis, taèiau beformis;

didumas já daro beformiu;

jei jis turëtø formà,

bûtø apgailëtinai maþas;

að turiu tris lobius

ir gerai juos saugau:

pirmasis - gailestingumas,

antrasis - taupumas,

treèiasis - baimë iðsiverþti á prieká;

kas jauèia gailestingumà, tas gali bûti dràsus;

kas yra taupus, tas gali tapti dosniu;

kas nesibrauna á prieká, gali atsidurt visø priekyje;

kas negailestingas, taèiau dràsus,

kas netaupus, bet iðlaidus,

kas verþias á prieká, uþuot stojæs á galà,

tas mirðta;

gailestingumas turi didelæ jëgà:

mûðiui jis atneða pergalæ,

gynybà padaro neáveikiamà;

jei katrà nori apsaugot dangus,

tà saugo gailestingumo jëga.

68

Tikras karvedys nekaringas,

tikras kovotojas nepiktas,

tikras nugalëtojas nesikivirèija,

tikras þmoniø valdovas - nuolankus;

tai vadinu taikingojo De,

tai vadinu þmoniø valdymo jëga,

tai aukðèiausias Dao, kurs nuo senø senovës

prilygsta danui.

69

Strategai sako:

að neiðdrásiu áþengt kaip valdovas, mieliau ateisiu kaip sveèias;

verèiau per uolektá atsitrauksiu, nei per colá pasistumsiu;

tai þygiavimas á prieká nepuolant,

tai smûgis nejudinant rankos,

tai prieðo iðvarymas nejauèiant prieðiðkumo,

tai apsiginklavimas neneðiojant ginklø;

nëra didesnës nelaimës kaip neávertintas prieðas,

jis lengvai atims mano turtà;

kai varþosi lygûs prieðininkai,

laimi gailestingasis.

70

Labai lengva suprasti mano þodþius,

labai lengva jais remiantis veikti,

ir vis dëlto niekas pasaulyje

jø nesupranta ir jais nesiremia;

kiekvienas þodis turi prasmæ,

kaip kiekvienas veiksmas - veikëja,

taèiau þmonës ðito neþino,

ir að jiems esu neþinomas;

kuo maþiau apie mane þino,

tuo labiau kyla mano vertë;

todël iðminèius vilki aðutinæ,

o ðirdyje slepia nefrità.

71

Kas supranta savo neþinojimà - didingas;

kas já laiko þinojimu - ligonis;

tik tas pasveiksta,

kas suvokia savo ligà;

iðminèius neserga,

nes jis suvokia savo ligà,

todël ir neserga.

72

Kai þmonës nustoja bijot galingøjø,

grësmingai ateina galybë;

nekankinkit þmoniø,

nedarykit jø gyvenimo nepakenèiamu !

kas nedarys jø gyvenimo nepakenèiamu,

tas nepatirs þmoniø neapykantos;

iðminèius þino savo jëgà,

bet niekada pagyrûniðkai jos nerodo;

jis þino savo vertæ,

bet niekada savæs neaukðtina;

jis atsisako valdþios,

renkasi nuolankumà.

73

Kas dràsus ir karingas - þûva;

kas dràsus, bet nekaringas - gyvena;

ðtai dvi dràsos rûðys:

viena atneða naudà, kita - þalà;

kas þino, ko nekenèia dangus ir kodël ?

net iðminèiui sunku tai paaiðkinti;

dangiðkasis Dao nekariauja, bet visada laimi,

nekalba, bet visada moka atsakyti,

nieko nekvieèia, ir visi savaime pas já ateina,

jis ramus ir sugeba iðmintingai valdyti;

dangaus tinklas - milþiniðkas,

didþiulëm akim, bet pro jas nieks neiðsprûsta.

74

Jei þmonës nebijo mirties,

ar mirtim juos iðgàsdinsi ?

kol þmonës bijo mirties,

galima suimti ir nuþudyti ramybës drumstëjus,

bet kas ryþtusi tokiam nuoþmiam þingsniui ?

þudo tik tas, kas turi tam teisæ,

kas stengiasi já pakeisti -

panaðus á mokiná,

kuris vietoj meistro uþsimoja kirviu;

kas vietoj meistro uþsimoja kirviu,

lengvai ásikerta rankà.

75

Þmonës badauja,

nes valdovai suryja per daug mokesèiø,

todël þmonës badauja:

liaudis bûna uþsispyrus,

nes valdovai pernelyg veiklûs ir jà trikdo,

todël ji uþsispyrus;

þmonës lengvai mirðta,

nes valdovai per daug atsidëjæ gyvenimui,

todël þmonës lengvai mirðta;

tik tas moka vertint gyvenimà,

kas yra neveiklus ir jo netrikdo.

76

Kà tik gimusio þmogaus kûnas - ðvelnus ir silpnas,

o numirusio - sustingæs ir kietas;

kà tik gimæ þvërys ir augalai - ðvelnûs ir liauni,

o þuvæ - kieti ir iðdþiuvæ;

kas numiræs, tas kietas ir sustingæs,

kas uþgimæs, tas ðvelnus ir liaunas;

todël kietas ir stiprus ginklas nenugali,

kietà ir stiprø medá nukerta kirvis;

stiprus ir didelis - grimzta,

o ðvelnus ir silpnas - kyla aukðtyn.

77

Dangiðkasis Dao panaðus

á tempiamà lankà:

kai virðutinis galas palinksta,

apatinis - pakyla;

kai yra perteklius - nuimama,

kai yra nepriteklius - pridedama;

dangiðkasis Dao sumaþina pertekliø,

kad bûtø atsvertas nepriteklius;

visai kitaip elgiasi þmonës;

jei atima ið neturtingøjø

ir atiduoda turtingiesiems;

kas gali atiduot kitiems

savo pertekliø ?

tik iðminèius;

todël iðminèius

veikia ir nieko sau nereikalauja,

nesisavina savo þygdarbiø

ir nenori ðlovës.

78

Pasauly nieko nëra minkðtesnio ir silpnesnio uþ vandená;

vanduo nugali

kietà ir tvirtà

ir teka sau kaip tekëjæs;

silpnas nugali stiprø,

minkðtas áveikia kietà;

tà þino visi,

bet kas taip elgiasi ?

iðminèius sako:

kas prisiima kraðto blogybes,

tas vertas bûti valdovu;

kas prisiima kraðto nelaimes,

tas vertas bûti pasaulio vieðpaèiu;

teisingi þodþiai daþnai nesuvokiami.

79

Numaldþius didþiausià pyktá,

truputis jo vis dëlto lieka;

kaip jo atsikratyti ?

iðminèius duoda pasiþadëjimà

ir neskatina prievartos;

kas turi De, tas iðtikimas pasiþadëjimui,

kas jo neturi, tas didina laþà;

Dao në su kuo nesigiminiuoja -

jis visada teisiøjø pusëje.

80

Valstybë turi bûti maþa, o þmoniø - nedaug;

jei gausu ginklø, nereikia jø naudot !

mokykit þmones nebijoti mirties ir vengti dideliø klajoniø;

jei yra valèiø ir veþimø,

nereikia á juos lipti;

jei yra ðarvø ir ginklø,

nereikia jø rodyti;

panaikinkit áprastà raðtà,

vël iðmokykit þmones riðti kipu mazgus;

tegul jø maistas bûna gardus,

drabuþiai - graþûs,

pirkelës - jaukios,

paproèiai - smagûs,

tegul kaimyninës valstybës bûna netoliese,

tegul girdis gaidþiø giedojimas ir ðunø lojimas,

taèiau ligi mirties

tegul niekas nevaikðèioja pas kaimynus.

81

Teisingi þodþiai nëra graþûs,

graþûs þodþiai nëra tikri;

geri þmonës - neiðkalbûs,

iðkalbûs - negeri;

þinantys neárodinëja,

árodinëjantys - neþino;

iðminèius nieko sau nekaupia,

jis tarnauja kitiems -

ir jo turtas didëja,

jis duoda kitiems -

ir jo turtas gausëja;

dangiðkasis Dao

neða naudà ir niekam nedaro þalos;

iðminèiaus Dao

veikia ir su niekuo nesivaidija.

Ið vokieèiø kalbos vertë Zita Maþeikaitë